GÅ EI NÆR GAMLE HANSENS GÅRD DER FLAMMENE GA DEM MANGT ET SÅR
TIL ALLE DE SOM SÅ I LENDE FERDES SE OPP FOR GUTTEN MED VANSIRET FJES
Min Bethany, hvordan kunne hun leve med den skyldfølelsen?
Hans vansirede ansikt knuste hennes sjel.
Ikke lenge etter var hun borte.
Hun flyktet til skogs. Hun holdt ikke ut med smerten mer.
Jeg prøvde å hindre henne. Men det var for sent.
- Skal jeg ringe henne igjen? - Nei.
- Kathy, hva har jeg sagt om mobiler? - Jeg kjøpte den til nødstilfeller.
Jeg har alt en mobil i bakhånd. Legg den vekk.
- Den tar jeg senere. - Du overdriver dette med telefoner.
De øker stress og er skitnere enn doseter.
- De er fulle av kolibakterier. - For noe tull!
Og strålingen fører til hodepine og hjernesvulster.
- Vil du ha en hjernesvulst? - Nei.
Bra.
Jeg vil hverken høre pip eller vibrasjoner hele helgen.
Jeg vil oppleve frisk landlig luft og vakker natur,
og være borte fra trafikk, butikker og den fordømte tv-en.
- Og omgås med familien? - Om de noen gang dukker opp.
- Mamma! - Jessica, vennen. Hvordan har du det?
- Hei, Kurtis! - Hei.
- Hei, Wesley. - Seks minutter for sent.
Så hyggelig å møte denne kjekke karen igjen. Står til, Kurtis?
- Bare bra, takk. - Trenger dere hjelp med det der?
- Wesley hjelper dere. - Det er bare en helg. Hva tok dere med?
- Vi klarer det. - Hiv det inn bak.
- Ikke hiv det inn... - Hils på brødrene dine.
- Står til? - Jessie!
Kom hit.
- Hei, Sam. - Dere husker vel Kurtis?
- Toby, si hei til din søster. - Hei til din søster.
Hei, Toby. Du har visst ikke forandret seg.
Dust. Jeg trodde du ville ha modnet litt.
Det gikk bra helt til jeg måtte bli med på denne dritten.
Ikke bruk D-ordet mens broren din hører på.
Toby, får Kurtis sitte der? Han vil ikke sitte sidelengs i bilen.
- Jeg blir bilsyk. - Jeg sa fus.
Jeg også.
Jeg ville sagt unnskyld om jeg fikk bruke S-ordet.
Er alle vel inne?
- Ja. - Ja.
- På med sikkerhetsbeltene. - Det er ingen her.
- Jeg har pakket snacks. Frukt og vann. - Kan vi dra, eller?
Ja, min kjære Wesley.
Toby.
- Ja? - Hva lar du ham se på?
Jeg lar ham ikke se på noe. Han er ikke nødt.
- Hva ser du på, da? - "Kloakkbabymassakren".
- Er det noe for en 10-åring? - Jeg har sett på sånt siden jeg var fem.
Og se hvor bra det gikk med deg.
Helvete, Sam. Har du en kloakkbabymassakre i buksa?
- Den som fisen først er var... - Seriøst, noen slapp en blaut en.
- Klapp igjen og slå det av. - Sam liker det.
- Han lærer seg selvforsvar. - Og nye banneord.
- Og hvordan knuse hoder med slegge. - Nå holder det.
- Kutt ut! - Jeg så faktisk på!
- Du får ikke la ham se på sånt. - Ikke vær en kjip dott.
- Toby, pass på språket. - Kalte du meg kjip?
- Nei, jeg kalte deg "kjip dott". - Slutt å bruke det ordet!
- Hvilket da, "kjip"? - Nei, D-ordet.
- "Dott" er ikke et banneord. - For deg, så.
- Drit og dra. - Nå holder det!
Jeg tolererer ikke banning på turen. For guds skyld! Det er så unødvendig.
- Wesley banner jo støtt. - Men jeg er voksen.
- Jeg gjør og sier hva faen jeg vil. - Og så? Jeg er 18.
Begynn å oppføre deg deretter, da.
- Hva betyr "dott"? - Pelsdott er et stygt ord for "katt".
Jeg trodde det betydde "vagina".
- Hvorfor lot du dem ta med videogreia? - Det er en lang tur. De kjeder seg.
Alt maset om den kjeder meg.
Kan de ikke bare prate isteden? Det gjorde jeg på deres alder.
Du forstår vel at Sam blir som Toby?
- Hvordan da? - Sosialt tilbakestående.
Ikke si det. Du tar feil.
Han kom nettopp inn på et ettertraktet kurs.
Mine penger fikk ham inn der, mener du.
Jeg tror vi har kjørt oss vill. Denne veien fins ikke på kartet.
Kjære Katherine, jeg vet hvor vi er.
- Skader det å stanse og spørre noen? - Det er jo ingen her å spørre.
Vet du hva en TomTom er? Den ble oppfunnet til sånne situasjoner.
Er ikke det sånt du og småpikene går i når dere danser ballett foran speilet?
Unnskyld, hvem ba med Kukkis på reisen?
- Ikke vær en dust! - D-ordet!
- Kalte du meg for "Kukkis"? - Er det ikke det du heter? Kukkis.
- Hvor langt er det igjen? - Vi vet ikke hvor vi er.
- Stopp her og spør. - Nei, Kathy.
Man prater ikke med den nifse knarken i veikanten.
- Jeg prater med ham. - Nei, sa jeg.
- Stopp, da. - Vil du bli voldtatt og lemlestet?
Wesley!
Unnskyld, vi kjørte oss vill. Kanskje du kan hjelpe oss?
Er dere her for å kjøpe sideren min?
Så hyggelig... men nei takk.
Vi kjører.
Den smaker veldig godt. Jeg lager den selv på gården.
- Jeg har egne epler og allting. - Så fint.
Ja, ja, ja...
Jeg presser dem, og heller på flasker jeg finner i den skitne elven.
Vi vil ikke ha sider. Vi er ikke interessert.
Vi ser etter Hansens gård. Vet du hvor den ligger?
- Dere kom ikke for å drikke sideren min? - Dessverre ikke.
Det gjør ikke noe. Jeg lager limonade til dere isteden. Liker dere det?
Jeg har et lite limonadetre bak høyballene, der villkattene leker.
Jeg plukka limonadene selv, jau.
Er det meningen at den skal se ut som og lukte piss, eller er det tilfeldig?
Vi har kjøleskapet fullt av mat og drikke til hele helgen.
Kunne du bare vist oss hvor gården ligger?
Hansens gård?
Den kjenner jeg til. Den ligger nedi bakken der.
Følg veien rundt, så er dere nødt til å se den rønna.
Tusen takk.
- Er det familien din? - Det er min kone Kathy og hennes familie.
- Er det den lille gutten din? - Det er min stesønn Sam.
Hei, Sammy!
Vil ikke søte guttungen ha limonade, da? Jeg kan lage litt til ham.
- Jeg lager den deilig og velsmakende. - Bare kjør, Wesley.
Ja...
Kjenn den friske landluften.
- Den stinker kuruke. - Jeg har tresmak i ræva.
- Lungene svir. - Kunne dere ikke bare kjøpt sider?
- Ligg unna, jeg skal pisse. - Han har sikkert bare én kunde om dagen.
- Toby, det er toalett der inne. - En i uka.
- Så vakkert det er her, Wesley. - Fint at noen setter pris på landsbygda.
Vel, mine damer. Deres jobb er å sette opp teltet der.
Imens sanker vi karene ved til bålet. Kom, Daniels, du blir med.
- Skal dere ikke vente på Toby? - "Vi karene", sa jeg.
Kan du ikke la meg i fred mens jeg pisser?
Sam.
Sam... Hva driver du med?
- Se. - Hva er det?
Finneren er vinneren.
Ikke ta på gammelt skrot. Det kan være besatt.
- Besatt? - Som i den filmen.
"Den sataniske eksorsismen", som jeg fikk deg til å se da du var fire.
- Takk for det. - Ingen årsak.
Vi går og utforsker litt, men jeg vil ikke ha den der nær meg.
Ok.
Godt å ha dere her. Vi treffer deg og Kurt så sjelden.
- Vi har ikke tid. - Alle har nok penger, men for lite tid.
- Men vi har for lite tid og penger. - Vi ville hjulpet dere om vi kunne.
Det var ikke det jeg mente.
Etter at jeg sluttet å gi dere penger, har jeg knapt hørt fra deg.
- Er det alt du trenger meg til? - Ikke vær tåpelig.
- Din far og jeg møttes i byen. - Prisene har steget siden da.
Kurt og jeg har knapt råd til husleia, og vi bor i en kjellerleilighet.
Det er tøft som ung, men det blir litt lettere.
Jeg har levd på kreditt i tre år, mens dere har to hus og tre biler.
Toby og Sam må bo hjemme til de er minst 30.
- Det vil ikke Wesley like. - Wesley liker ikke stort.
Han kan virke gretten, men er snill, og har vært til stor hjelp.
- Kanskje dere burde sove i husbilen. - Wesley vil så gjerne telte.
Det var jo det vi kom helt hit for.
- Hva faen er det der? - Et popup-telt.
Hvor er teltet jeg har eid siden jeg var barn?
- Det var muggent. - Hvem spurte deg?
Unnskyld, Wesley. Det var så vrient. Dette er mye enklere å sette opp.
Vrient for ei evneveik sugge, ja. Kanskje dere burde overlatt det til karene.
Sa du "snill"?
Han har en egen idé om hvordan denne helgen skal bli.
- Ja, et sant helvete for samtlige. - Han vil at alt skal være perfekt.
For oss.
For et fint bål.
Takk Daniels, det var han som fikk fart på det.
- Han skal få første kjøttstykke. - Nei, jeg spiser faktisk ikke kjøtt.
Dette må du prøve. Jeg skal steke det fint og blodig.
Det blir det beste kjøttet du noen gang har smakt. Bedre enn møkka i butikken.
- Dette er skikkelig mat. For menn. - Vi er veganere.
- Hva? - Veganere.
- Fra Star Trek? - Det betyr vegetarianer.
Nei, det betyr "ingen dyreprodukter". Hverken kjøtt eller melk.
- Hva faen spiser dere, da? - Alt mulig.
Frukt, grønnsaker, soyaprodukter, vegansk mat.
- Er ikke det ganske dyrt? - Det er vårt valg.
Skal jeg grille litt gress til dere? Det er det nok av. Eller kanskje løv?
- Wesley! - Det er da vegansk?
Du kan fleipe, men det er fordeler med vegansk kost.
Jaså? Hvilke fordeler? Driter dere blomster?
Når du har diabetes, hjerteproblemer og pondus, vil du ikke håne oss mer.
Hva? Jeg bare tuller.
- Hent matposen, du. - Nei da, jeg henter den.
Dere to kan holde liv i bålet.
- Den brune papirposen ved kjøleskapet. - Ja... Så klart.
- Hva har jeg sagt om mobiler? - Den er min. Mor!
Jeg vil hverken ha mobiler, spill, pc-er, eller annen elektrisk faenskap her ute!
- Gi meg den! - Jeg lar ikke dritten din plage meg her!
- Rasshøl! - Toby!
Skal du la ham kalle meg for rasshøl? Et rasshøl som dekker studiene dine!
Dette er takken. Har du noen anelse om hva for en bortskjemt drittunge du er?
Dra til helvete! Ikke legg hånd på meg, for faen!
Toby, det der er uakseptabelt. Be Wesley om unnskyldning.
La ham gå, Kathy. Hvorfor gidder du?
- Toby! Toby! Vent, stopp! - Stikk!
- Vi finner mobilen i morgen tidlig. - Jeg sitter ikke der med ham.
Så du lar meg være alene med ham?
Du får ikke overtalt ham til å gi deg penger.
- Hva? - Slutt å late som.
Jeg vet hvorfor dere ble med på reisen. Dere vil ha penger av dem.
Det er sånn det alltid er. Men det gjør meg ingenting.
Foreldre er til for å gjøre oss rasende, og gi oss penger.
- Du vet ikke hvor bra du har det. - Kanskje jeg ikke setter pris på pengene.
Universitetet er bare lureri, og jeg vil uansett havne i bunnløs gjeld.
Se hvordan du sliter.
Iblant vet jeg ikke om jeg tar utdannelsen for min eller deres del.
- Så mamma får noe å skryte av. - Du gjør det for din egen skyld, din dust.
Så gjør mest mulig ut av det, for snart står du der med jobb og regninger.
Men du har jo Kurt. Du har vært forelsket i ham siden åttende klasse.
- Jeg trodde ikke du likte Kurt. - Jeg kødder bare.
- Han er ålreit, og bra for deg, tror jeg. - Bra, for jeg liker ham virkelig.
Selv om det virker som du har havnet i en blindvei,
så har du ham ved din side. Kanskje er det alt som betyr noe.
Ikke steng deg inne, ok? Kom og vær sammen resten.
- Jeg skal se på film. - Du ser på for mange filmer.
Jess...
Ikke gjør deg avhengig av mor og Wesley. Jeg tok skolepengene og stakk.
Tenk mindre på dem, og ta kontroll over det livet du vil leve.
Det er det voksenlivet handler om.
Hvordan...
Ja... Er du glad du ble med, eller?
- Til gokk med din forskrudde familie? - Hei, det er min familie.
- De er greie nok, egentlig. - Ja da, jeg tøyset bare.
- De er utholdelige. - Vel... Er du glad du ble med?
Så klart. Jeg får jo tilbringe helgen med deg.
Håper mor har det bra der ute.
Wesley passer på henne, og holder henne varm i soveposen...
Så ekkelt!
- Kanskje vi også skulle ha teltet. - Nei takk.
Vi ville fått mer privatliv der, til å gjøre hva vi ville.
- Brødrene mine er her... - De hører ingenting.
Kurt... Kurtis...
Jeg vil leke med den frekke dotten din.
Jeg hører alt dere driver med, og det er ikke greit!
Bare legg en pute over hodet.
Ok, men om jeg spyr, gjør jeg det på deres seng.
- Pratet du med moren din? - Jeg nevnte det, men det hjalp ikke.
Hvorfor ikke? Du fortalte vel om leiligheten?
Nei, det gjorde jeg ikke.
Hva annet kan vi gjøre? Vi har under en måned på oss.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal ta det opp.
Ellers må du flytte inn på Tobys gamle rom...
- Det er noen utenfor vinduet! - Hva?
- Jeg så et ansikt i vinduet! - Det er ingen der.
- Det var bare en spøkelseshistorie. - Nei, på ekte! Det er noen der ute.
Har det noe med leken jeg la på senga di å gjøre?
- Det er bare en leke. - Det der var ingen leke.
- Det var den ekle siderbonden. - Det er vel bare han og oss her.
Jeg vil sove hos mamma.
Skal du gå ut og la eklingen ta deg, og lage sider av blodet ditt?
- Det der hjelper ikke, din drittsekk. - La dem være for seg selv en natt.
Ikke gjenta valentinsdaghendelsen. Husker du marerittene du fikk?
- Du får sove hos meg. - Ok.
- Men... han får ikke plass. - Du kan sove i hans seng.
- Takk og lov. - Men vi skulle jo til å...
- Kurtis... - Ok da.
- Svarte faen! - Helvete, da.
- Hva gjør du her? - Samme som deg, virker det som.
- En smugrøyk før leggetid. - Dette er en Cusano Corona-sigar,
ikke en røyk.
Ikke si noe til Katherine. Legen sa jeg måtte slutte.
- Sladrer ikke du, sladrer ikke jeg. - Greit.
Katherine... Katherine! Hva i helvete har du gjort?
- Mor! - Nei, Jess! Du tar fyr!
- Vekk fra meg! - Vent, Jess!
- Hva er det? - Bli der inne, Sam!
Hva har skjedd med mamma?
Mamma... Hjelp meg!
Kom igjen, løft henne.
Vi tar henne med til bilen. Flytt deg, Toby.
Forsiktig!
- Hva skjedde? - Jeg vet ikke. Teltet tok fyr.
Hvordan kan et telt plutselig ta fyr?
Kurt røyket. Bensintanken må ha lekket. Det var en ulykke.
- Det var ingen ulykke! - Toby!
Noen der ute prøver å ta livet av oss!
- Hvem har en mobil? Ring etter sykebil. - Det fins en her.
Hvem faen tok mobilen min? Den skulle bare brukes i nødstilfeller!
- Toby! - Jeg har ikke rørt den forpulte mobilen!
- Toby! - Noen har vært her inne.
- Han Sam så, har rotet i sakene våre. - Nok vås!
Vi kjører til nærmeste sykehus. Hent kartet, Kurt.
Jeg er sikker på at noe foregår der ute.
- Kjør! Hva venter du på? - Faenskapen starter ikke!
- Bare kjør! - Hold kjeft og hør på meg, nå.
Jess, tull moren din inn i et teppe. Det er et førstehjelpskrin der borte.
Legg gasbind på brannsårene så godt dere kan.
Kurt og Toby får bære henne. Vi går tilbake til den gården.
- Men... - Vi kan ringe derfra.
Vi får en sykebil hit. Alt vil ordne seg.
Hallo?
Hallo!
Ingen er hjemme. Stedet er forlatt.
Jeg sjekker der fremme. De må ha en telefon.
Folkens... Folkens!
Hei. Jeg heter Wesley Wallace, og dette er familien min.
Ikke gå bort, Wesley.
Vi vil ikke være til bry,
men min partner Kathy er skadd, og vi trenger hjelp.
- Kan vi låne telefonen din? - "Hjelp", sier dere.
- Jeg er politimann. Vi vil ikke ha bråk. - Ikke bråk?
- Kan vi bare få gå? - Da har dere kommet til feil gård.
Kurt! Kurtis, kom tilbake!
- Ikke skyt, da! - Dumme pike.
Du vil ønske at jeg gjorde det.
- La oss være! - Sam!
- La ham i fred, da! - Sam!
Nei!
Nei... Nei!
Stopp! La gutten være, sa jeg.
Skjær fri hendene deres.
Ikke bli dumdristige med hendene fri.
Burdørene er strømførende.
Hold hendene vekk fra ståltråden.
Vel. Vil du høre en nifs historie, herr Wallace?
Jeg har en til deg.
Det er fortellingen om Hansens gård.
Som historier flest er den fascinerende.
Det hele begynte med den store tragedien
som kostet min elskede Bethany livet så altfor ung.
Hun eide hele mitt sørgende hjerte,
og tok det med seg til den bedre siden.
De skyldige bak denne ugjerningen fikk selvsagt svi for det,
og barmhjertighet fant ingen plass
i dette kalde, brustne hjertet.
Hansen, du vet at du ikke er velkommen her. Hva vil du?
Betty, redd guttene! Redd guttene!
Nei!
Løp, Caleb! Løp!
- Kom, far. - Nei, løp så fort beina kan bære deg.
Ikke stopp før du når byen. Løp, løp!
- Ja! - Løp, gutt!
Denne familien er dødsdømt, Betty.
Vår dødsstraff ble underskrevet i Bethany Hansens blod.
Og jo mer jeg hater dem for det,
dess mindre smerter det å bevitne denne ubønnhørlige lidelsen.
De mente ikke at det skulle bli sånn.
Du rakket ned på familien Hansen. De ville gjøre deg stolt.
Stolt? Over gutter som påfører sin far slik lidelse,
og dømmer sin mor til døden?
Jeg har forsaket alt utenom hevnen.
Jeg skal spare så mye av vårt blod som råd er
til den endelige tilfredsstillelsen
av å se han og hans sønn gå heden.
Hva har du gjort?
Hva har du gjort med min sønn?
Dere er altså ikke den første familien
som må sitte i dette fæle fengselet,
eller lider denne fryktelige skjebnen.
Jo før dere kan avfinne dere med døden,
jo før vil dere få fred i sjelen.
Ta med gutten.
Nei, Sam!
Sam, Sam, Sam...
Nei!
Wesley, du vet vel hva man gjør i en gisselsituasjon?
- Så dette er en sånn? - Vi holdes da som gisler?
- Hvordan klarte vi å terge dem? - De er fullstendig gærne.
Innavla, forpulte kusineknullere fra den jævla bygda, som han tok oss til!
- Ikke skyld på ham. Det er ingens feil. - Hvordan vet han hvem vi er?
- Vi kan bli sittende her i årevis. - De vil ha oss i burene,
så de kan gjøre hva faen de nå vil med oss.
Men pene Kurt og Sam
vil de ha for ansiktenes skyld. For huden i ansiktene.
Dere så masken han hadde på seg? Det var en stakkars jævels tryne.
Mens vi sitter fanget i disse burene, kan vi ingenting gjøre.
- Vi kan bare sitte og vente. - På hva da?
- Vi må hjelpe Sam. Vi kan ikke vente. - Ikke grin, og hør på meg.
Vi er langt oppi gokk, husbilen er ødelagt,
det bor ikke en kjeft i milevis rundt her, og det er ingenting å gjøre med det.
- Jeg kan komme meg ut av buret. - Du hørte ham.
Døren er strømførende. Du blir bare grillet.
- Blir vi ikke det uansett? - Det holder!
- Det holder. Ingen skal dø i dag. - Jeg blir ikke i dette buret.
- Vi rømmer, eller dør i forsøket! - En gærning fanger ikke en hel familie.
Vi må slutte å krangle. Jeg vil komme levende ut herfra.
Til helvete med dette!
Kurtis!
Ikke la oss bli igjen her! Kurtis!
Kurt, kom tilbake!
Bethany.
Jeg har savnet deg.
Jeg kan ikke fri meg fra å tenke på tiden da du ennå var her,
som en tapt drøm man glemmer straks man er våken.
Jeg våknet så altfor tidlig, Beth. Jeg hadde ikke drømt ferdig om deg.
Minnene føles ikke virkelige lenger.
Det var så mye mer jeg ville få tid til.
For hver dag som jeg eldes uten deg...
...slites hjertet mitt i to.
Jeg og Sammy... Vi må vekk herfra.
Drepingen og lidelsen driver meg stadig lenger vekk fra alt vi hadde.
Jeg må legge marerittet bak meg og begynne forfra.
Men dette lover jeg deg...
Jeg vil aldri slutte å ønske at vi kunne gå tilbake til det vi hadde.
Det var faen meg på høy tid.
Mamma! Mamma!
- Hva har skjedd? Hvor er Wesley? - De slapp ham ut.
Gode gud, hva skal de gjøre med ham? Hvor er Wesley?
Ingenting, mor. Forstår du ikke? De slapp ham ut.
- Jeg tror han står bak dette. - Jeg vet at du ikke liker ham, men...
- ...det kunne han aldri gjort mot oss. - Hvor faen er han, da?
Jeg vet ikke. Men det kan ikke være som du tror...
- Det kan det ikke. - Hvorfor ikke?
Det var hans idé å dra hit, og han tok fra oss alle mobiler og hjelpemidler.
Han ville bare ha fred og ro.
Han gjorde det så vi ikke kunne tilkalle hjelp.
Han er med på det! De har en avtale.
Nå er vi alle redde og har det vondt,
men anklagene og paranoiaen forverrer bare allting.
Det er ikke paranoia! Jeg så jo hvordan han spankulerte ut herfra.
Nå holder det!
Det gir mening. Kan du ikke høre på Toby, for en gangs skyld?
At jeg skal måtte høre dette fra mine egne barn!
Har dere rett, sverger jeg at Wesley er dødsens.
Men dere kjenner ham ikke som jeg.
Dere har ikke tilbrakt dovne sommerkvelder med ham,
drukket fine viner i Château La Villatade, eller...
Dere så ikke hvordan han så på meg over baren i Seven Seas Mariner...
...og smilte og... Det blikket han hadde da han tok min hånd i sin...
Han har gjort sitt beste for vår familie,
mens faren deres bare flyktet fra alle problemer.
Han har finansiert utdannelsen din, Toby.
At jeg i det hele tatt må forsvare ham, stikker i hjertet.
- Hvor er han nå, da? - Hvor han enn er,
håper jeg for guds skyld at han er uskadd. Skulle ønske dere følte det samme.
For et gledelig gjensyn, herr Wallace.
Jeg tilhører ikke den familien, ditt åndssvake krek!
Du svimerket meg og skjøt meg med salt, ditt jævla svin!
Og hva deg angår, ditt hemma naut...
Vel, vel, herr Wallace.
- Nå holder det. - Hvem faen er du, da?
Kan du vennligst falle til ro og beherske deg?
Jeg er pastor Hawkesworth.
Og jeg har betalingen din.
Jeg hadde en avtale med Kjøtteteren. Hvor er han?
Kjøtteteren setter aldri sin fot på Hansens gård.
Derfor har han bedt meg om å gjennomføre denne ytterst sensitive transaksjonen.
- Hvem er du, så? - En lojal og tro kunde, kan man si.
En som får førstevalget av hver leveranse som vi så sjenerøst betaler deg for.
Hils Kjøtteteren at avtalen var å føre ungdommene til gården,
ikke bli låst inn i en bur, skytes med salt og svimerkes som krøtter!
Jeg kommer til å se ut som en tosk i bar overkropp på stranda.
Dette duger ikke i Benidorm engang.
- Jeg skal formidle klagen. - Jeg vil ha dobbel betaling.
"Bedre å være fattig og hel i sin ferd...
...enn å være rik og gå krokveier."
Det står i Bibelen, mr Wallace.
Du kan stappe Bibelen sidelengs opp i homoræva di, fordømte kødd.
Kjøtteteren mener at en avtale er en avtale.
Jaså?
Dette er ikke svette, curryetende pakkiser eller stornesede aper fra gatehjørner.
Jeg tok med en ren og hvit middelklassefamilie.
Dette er gourmetkjøtt sammenlignet med møkka dere er vant med.
- Sigøynerpakk og skitne uteliggere. - Du skal få pengene dine.
Ja, jeg skal ha hver bidige jævla penny.
Og jeg vil ha dem nå, så jeg kan pelle meg vekk fra dette hølet.
Det var som bare. Kanskje du har rett, pastor.
Jeg bør nok lese bibelen litt oftere. Hurra for en lykkelig pensjon.
Solfylte dager på Hawaii mens jeg pimper Piña Colada på Hapuna Beach.
Pastor... Takk, din jævel, og nyt kjøttet.
Kørka jævla rasshøl.
Slipp meg, ellers river jeg av deg det stygge huet!
Nei! Vi hadde en avtale, din drittsekk! Vi hadde en avtale!
Slipp meg ut herfra. La meg gå. Jeg vil ha pengene mine!
De tilhører meg, din forbannede tyv! Gi meg pengene mine!
Jeg sa jo at det var ham, for faen.
Kathy... Hør her...
Du vet når man er sammen med de man liksom elsker,
og de driver deg til vanvidd, så man ønsker at noe fælt ville skje dem...
De gjør deg rasende, så de fortjener det, ikke sant?
Men straks man skilles fra dem, innser man at man faktisk bryr seg.
Sånn var det med meg og søsteren min. Vi kranglet konstant under oppveksten.
Jeg tenkte: "Kan du ikke bare dra til helvete?"
"Jeg driter i om du blir påkjørt av en buss, eller..."
Men straks noe ille skjedde, som når hun og far kranglet...
Han var en sur faen i hele livet.
...da bryr meg så inderlig. Man bryr seg, og man uroer seg.
Jeg vet hverken hvordan eller hvorfor den følelsen blir så ekstrem,
men man bryr seg rett og slett om familien.
Det hjelper fint lite å si alt det der nå som du er tilbake hos oss, ditt svin.
Skulle jeg overleve denne fryktelige situasjonen du har satt familien min i,
ville jeg kanskje følt noe som helst for deg.
Men neppe.
Akkurat nå føler jeg bare den ekstreme følelsen du prater om.
Jeg vil se deg flådd og rullet i salt!
Kjære Katherine...
Og om jeg noen gang slipper ut ut av dette buret, Wesley,
sverger jeg at jeg skal drepe deg med bare nevene!
Forstår du hva jeg sier?
Jeg prøvde å gi deg en rask død, Kathy.
Jeg dynket teltet i bensin før vi dro.
Det burde vært over på et blunk.
Aner du hva du har gjort mot min familie, din syke, ynkelige mann?
- Gjør du det? - Ja, det gjør jeg.
Jeg har solgt kjøttet deres
til bonden Hansen og hans svært så velstående kunder.
De har betalt meg meget raust for å lede dere hit.
Og nå skal de sluke hver bidige bit av deg
og dine utakknemlige snørrvalper!
Da er det en liten trøst å vite at også du blir spist opp.
Nei, slutt!
Slutt, Toby!
Nei!
Toby...
Nei, Toby. Nei.
Toby, hør på meg. Dette er kanskje din eneste sjanse til å slippe ut herfra.
- Du vet hva du må gjøre. - Nei, Jess!
Alt er bedre enn å sitte fanget her.
Nei, Toby...
Nei! Nei, nei...
Toby. Toby, nei!
Sammy!
Helvete!
Kom igjen, din...
Sov godt, min sønn. Snart er alt over.
Vi skal slippe vekk fra dette helvetet.
Du og jeg skal begynne forfra.
Nå har vi din mors velsignelse. I morgen forlater vi Hansens gård.
Sov godt, min sønn.
- Mamma! Du har en skål, ikke sant? - Hva?
En skål, mor.
- Ja, det har jeg. - Ok, hør på meg.
Vi trenger blodet hans.
Jess... jeg kan ikke.
Jess, jeg... Jess...
Åh nei...
Du klarer det.
- Gode gud.. - Sånn, ja.
Jess, jeg kan ikke...
- Gode gud... - Kom igjen.
En...
...to... Klar? ...tre!
Flott, mamma,
Kom igjen, din jævel!
Stol på meg, mor.
Jess!
Jess, ta nøklene. Ta nøklene!
Pokker.
Han dreper oss begge om han finner ham død her. Gjem liket!
Kom igjen!
Sånn...
- Sammy! - Skynd deg, Jess.
- Sammy! - Skynd deg!
Stek, din jævel.
Vent, mor. Jeg skal få ut deg derfra.
Jeg skal få deg ut!
Kom igjen!
Hvorfor starter den ikke?
Sammy! åpne døren! Ikke tving meg til å spørre to ganger.
- Sammy! - Gjem deg! Gjem deg, Jess.
Skynd deg.
Hvor er jenta? Hvor er gutten?
- Han tok dem! Monsteret tok mine barn. - Tok Sammy dem?
Får du ferten av dem, Bill?
Hvordan vet jeg at de ikke har brutt seg ut?
Hvordan vet jeg at de ikke gjemmer seg her inne nå?
Den rakkeren! Jeg skal drepe ham.
Bill, ta dem med ut til lastebilen. Jeg må finne sønnen min.
Det er alt for i dag.
Hun der er jeg ikke ferdig med.
Sammy, din djevel! Hva har jeg sagt til deg?
Hvor er de satans ungene dine?
- De er borte! - Hvor?
De overlistet deg og den åndssvake sønnen din.
De overlistet ikke sønnen min, de myrdet ham!
De slaktet gutten min.
Og de slakter deg også, får de sjansen.
Du har rett.
Jeg har holdt på med dette så altfor lenge.
Lille Sammy. Verden var ond mot ham.
Og det var ondskapen han klamret seg fast til.
Det var det eneste stakkaren noen gang kjente.
Det smerter, men jeg vet at han fortjener å ligge død i sin seng.
Det er straffen jeg har påført denne fordervede familien.
La oss gå, så lar vi deg i fred.
Gjør du det ikke, bærer det lukt til helvete med gården.
For ti år siden, frøken Harver, kunne jeg ha sluppet deg ut.
Men jeg har planlagt å forlate dette stedet så lenge nå.
En ny begynnelse for meg og min sønn, og din familie var billetten vekk herfra.
Jeg vet hvilken lidelse jeg har påført deg.
I årevis har jeg båret på den smerten i hjerte og sinn.
Det blir min undergang om jeg låser opp buret.
Bare én heldig mann har noen gang klart å flykte fra denne gården.
Everett Blackheart!
Betty, lille venn.
Betty bu-bu.
Der har vi henne. Du er sikkert sulten, hva?
Det er ikke din feil at mannen din lot guttene gjøre som de gjorde.
Du har neppe et ord med i laget.
Men nå må du svi for det de gjort. Det er neppe rettferdig.
Men sånn er livet, Betty. Livet gjorde deg til ei stygg sugge,
på samme måte som livet gjorde min Bethany til en skjønnhet,
og så røvet henne fra meg på sitt onde og ubarmhjertige vis.
Jeg har noe til deg!
Her.
Bare forsyn deg.
Kom og ta det.
Flink pike.
La henne være!
Som jeg har tenkt på dette...
...Betty, gutter...
...på hvordan jeg skal flykte.
Iblant må man det smertefulle oppofringer til for kjærligheten...
...som hjelper på i den harde, lumske veien mot overlevelse.
Everett! Du må skjære av deg føttene og finne nøklene.
- Det er den eneste løsningen! - Jeg trodde det, min kjære,
men jeg mangler alt flere tær, forstår du.
Jeg har ikke gi avkall på mer kjøtt fra denne skrøpelige skrotten.
Iblant finner man ingen enstemmig løsning.
Den mannen skal ikke få én dråpe til av mitt blod!
Du må redde guttene våre!
De brysomme krekene er ikke mine sønner!
Hjelp oss!
- Ikke skad familien min! - De drepte min sønn, frøken Harver.
Nå skal jeg ta det som tilhører meg.
La min Sam være!
Han er ikke lenger din Sam.
Slipp ham fri! La ham gå. Gi ham tilbake til meg, din jævel!
Ok...
- Kjære, dere må hjelpe meg! - Du store min.
- De har familien min, - Terry, ring etter sykebil.
Stakkars deg, har du vært i en ulykke?
Jeg vet ikke... Det er på gården... De dreper og spiser folk!
- Dere må ringe politiet! - Det skal vi.
Jeg er sikker på at det bare dreier seg om en stor misforståelse.
Noen av bøndene her omkring driver med tåpelige narrestreker, bare.
De er kannibaler, for svingende!
Jeg skal gi deg litt vann. Kom så.
La meg gi deg vann. Så, så.
Så faller du til ro, kjære deg.
- Her, drikk dette. - Jeg er ikke tørst.
- Du burde drikke noe. - Jeg vil bare vaske av meg blodet!
Greit, jeg følger deg til badet.
Kom så.
Håndklærne er der. Ikke bruk de hvite.
Vi er der nede når du er klar.
- Rører du deg, dreper jeg henne! - Gjør som hun sier.
Dere ringte ikke politiet, hva? Faens kjerring!
- Slipp min kone! - Hvem ringte du?
Si det, for faen! Ellers dør hun.
Vi har en egen forkjærlighet for en meget spesiell delikatesse.
Leverandøren går under navnet Kjøtteteren.
Vi ble instruert om å ringe ham i nødsituasjoner.
- Så vi ringte ham. - Kommer Kjøtteteren hit?
Han er på vei.
Ring ham og be ham åpne døren og gå rett inn.
- Han dreper oss alle. - Jeg river huet av henne!
Ring ham, for helvete!
Nå.
- Mor. - Herregud!
- Mor! - Åh nei!
Si at det ikke er deg der inne, Toby...
- Det er ikke deg der inne... - Hjelp meg, da!
- Du må hjelpe meg ut. - Jeg kan ikke.
- Jeg ber deg... - Jeg kan ikke hjelpe deg ut, Toby.
Hjelp meg, mamma...
Om jeg bare kunne åpne døren, be om tilgivelse og holde rundt deg...
Jeg orker ikke se deg dø, Toby! Jeg orker ikke se deg dø!
Mamma! Hjelp meg ut herfra!
- Jeg kan ikke... - Mor!
Mamma, vær så snill!
Så tidlig du våkner nå, min kjære
Du har din reise foran deg
Med dine steg så lette går du på føtter nette
Rist morgenduggen av deg
Men bli her, vakre mø
Og la ditt hode hvile
For det er ingen andre enn deg
Som jeg holder like høyt
For jeg er din, og du er min
Ingen skal noensinne gjøre deg vondt
Vi holder hverandres hender i denne harde tid
For evig du og jeg
Ikke rør deg.
Så det var du som rømte fra enøyde Bill?
- Den enøyde tosken. - Og hvem er du?
Det var jeg som gjorde enøyde Bill enøyd.
- Du er Kjøtteteren. - Ja.
Du er den som står ansvarlig for min families lidelser.
Men mitt ekte navn...
...er Everett Blackheart.
Ta ut bilnøklene og legg dem på bordet.
- Du gjorde en skjebnesvanger feil. - Ja ha?
Du valgte min familie til kjøttkvernen.
Jessica!
- Jeg skal få deg ut herfra. - Vent!
Kom igjen!
Kom igjen, da.
Kom igjen nå...
Hjelp meg! Få ham vekk.
Åh nei! Stakkars Toby... Du drepte ham.
- Toby! Du drepte ham! - Jeg trenger ham levende.
- Vi trenger ham for å finne Sam. - Du trengte ikke skyte din bror!
Det der var ikke Toby.
Everett Blackheart! Ditt avskum! Din feiging.
- Hva gjør han på min gård? - Du mener hans gård?
- Hva er dette? - Han er Kjøtteteren.
Jeg har alltid vært bedre til dette enn deg.
Jeg har trukket i dine tråder som om du var en lydig hund
i alle disse onde år.
Og hevnen er søtere enn jeg hadde håpt.
Søtere enn kjøttet som ble partert til meg fra min buskap
av ditt groteske monster av en sønn!
- Min sønn er død. - Bra!
Måtte han råtne med den meggen av en mor i helvetes stinkende avgrunn.
De etterlot i det minste en lojal ektemann og kjærlig far,
til forskjell fra Betty Blackhearts feiging til mann.
Jeg så deg drepe mine sønner, Hansen.
Jeg gjemte meg i skogen mens du begravde likene...
...mens jeg ventet på det øyeblikk da du gikk fra geværet ditt.
- Den øyeblikket kom aldri! - Jeg drepte ikke Betty.
Hun fikk beina kappet av... av deg!
- Din forbannede forræder! - Si fra når det koker.
Og likevel solgte du hennes kjøtt.
Det var en sadistisk hevn full av sorg og hat
i mitt forrykte og svarte sinn.
Men dine sønner- det var det ondeste av alt...
...for de overlevde.
Ikke lek med meg, Hansen. Jeg så deg grave gravene deres.
Som en reddhare satte du din lumske plan ut i livet fra trygg avstand
mens guttene dine var her, i live.
I alle disse årene.
Ta meg med til dem, Hansen. Ta meg med til dem nå!
Gi meg alle dine kunders navn og opplysninger nå.
Syns du det var gøy? Hansen er kanskje gammel og enkel,
men adlyder du meg ikke, skal du aldri mer le.
Gi meg fullstendige navn og opplysninger. Begynn å skrive nå.
Dra til helvete
Disse grusomhetene slutter her.
Ta meg med til mine sønner, så får du navnene. Jeg sverger!
Gi oss navnene, så tar vi deg med til sønnene dine.
Caleb?
Joe?
Sammy!
- Åh, Sammy! - Mor!
Du er uskadd! Kjære, si at du er uskadd.
- Du er skadd. - Jeg klarer meg, bare du har det bra.
Si at du er uskadd.
Mor, du må dra herfra.
Ta bilen og kjør så langt du kan, til du treffer nærmeste menneske.
- La dem kjøre deg resten av veien. - Jess?
- Du må til sykehuset. - Men du, da?
- Jeg skal avslutte dette. - Det er alt avsluttet.
Bli med hjem, så kommer vi oss langt vekk fra dette stedet.
Hjem? Til hva, Katherine? Det er ingenting igjen.
Jeg og Sam er igjen. Jeg etterlater deg ikke på denne gården.
Jeg drar ikke før det ikke er mer gård igjen å forlate.
Vil det gå bra med deg, kjære?
Lov at du finner oss. Du finner oss, Jess!
Vi venter på deg. Glem ikke det.
Vi er fortsatt familien din. Ikke la dem ta det fra oss.
Jeg er lei for det.
- Kom, Sam. - Nei!
La søsteren din være!
Pass godt på ham.
Velkommen til Hansens gård.
I henhold til gårdens tradisjoner skal ikke fanger fôres.
Jeg er så altfor godt kjent med deres higen etter menneskekjøtt.
Det eneste dere må ut med for kjøttet som sitter fanget ved siden av,
er skyldens stygge arr på samvittigheten, hvilket dere krek jo er blottet for.
Jeg håper dere har familier dere vil savne,
foreldre som vil sørge over dere, og barn som vil få vite
hvordan dere svek dem med deres grådighet og perverterte lyster.
Den som spiser først, er den som overlever.
Det grådige svinet slippes fri.
Dere andre skal få lide for deres kannibalistiske utsvevelser
som har fordervet mitt liv så inderlig, og forårsaket så mye død på denne gård.
Det gjelder også deg, Hansen.
Du skal klatre inn i ovnen.
Lukk døren etter deg.
Jeg vil nødig skyte deg som et simpelt dyr.
- Hevnen skal være stygg. - Dette er ikke hevn.
Det er for å forhindre at jeg blir som deg.
Jeg gjør det på min måte, for min egen skyld.
Til minne av Simon Relph, 1940-2016 Min mentor og venn
Tekst: Nicolai Herzog